Utajeného půl roku,
aneb život v ilegalitě
Vzhledem k tomu, že mi někteří vyčítají, proč jsem se Sylvi nevyšla na světlo již mnohem dříve a proč byla tak dlouho "skrývána", se pokusím své jednání vysvětlit.
Proto abych mohla Sylvi vůbec přivést, tak jsem souhlasila s různými podmínkami jejího prodeje a dovozu do Čech. O podrobnostech této dohody se Satu se nebudu rozepisovat, protože to je dohoda jen mezi námi a nemyslím si, že bych jí byla nucená komukoliv zveřejňovat či zdůvodňovat.
Nicméně, jedna z částí dohody byla i ta, že Sylvi zůstane zatím jen u nás doma na výchovu, socializaci, a přípravu na možnou budoucí výstavní kariéru a že nebude hlášená na výstavy v Čechách. S tím nebyl problém souhlasit, protože výstavy ve třídě dorostu jsou vcelku zbytečné a jsou víceméně jen na zvykání psa na výstavní ruch. S tím ovšem velmi otevřená a přátelská Sylvi nemá problém a tak její jediná výstava, kam byla v dorostu hlášená byl rakouský Graz. O tomto výletu napsal krásnou reportáž na svých stránkách Miloš ..... zde
Navíc Kamei se mi podařilo ve třídách dorostu výstavně "otrávit" a tak jsem se nechtěla dopustit stejné chyby i se Sylvi.
Se socializací a zvykání na cizí psy a
přípravou na výstavy mi pomáhali moji nejbližší psí
přátelé, o kterých jsem věděla, že naše tajemství
zachovají a tím to jim za pomoc a mlčenlivost děkuji
.
První, co Sylvi v Čechách čekalo, byl
první štěněčí trim
. A tak se z krásného
chlupatého štěňátka stal holý sameťáček.
Sylvi jsme začali seznamovat s okolím a
prostředním Prahy, se zvykáním na jméno a českou řeč vůbec
. Venku si nejvíc užívala
s Lucinkou, která, v té době, byla stejně velká jako
Sylvík
.
Ve stejně poklidném a učenlivém duchu
přišla i zima, sníh a mráz
. Sylvi, jakožto správná
finská princezna si sníh užívala a odmítala chodit domů do
tepla
.
Pak přišla naše "C" štěňátka a s nimi
začal Sylvi krásný čas psího mazlení, dovádění a her
. Zapojovala se ke Kenie
do výchovy Céček a Kenie nedělala rozdíl mezi Sylvi a
svými kluky
.
A byl tu Nový rok a s ním i nový sníh ....
a jak říkám, Sylvi si sněhovou nadílku skutečně užívala
Sylvi postupně přezubovala, rostla,
zarůstala a sílila a já její dílčí úspěchy zasílala Satu,
se kterou jsem byla v téměř každodenním kontaktu
.
A další sníh a další procházky a další
zvykání na ruch velkoměsta
.
Samozřejmě jsme dbali i na zdravou výživu
Sylvi
. Musím říct, že
mrkvička, jablíčko, okurka nebo kedlubna patří k jejím
oblíbeným pochoutkám
.
Jak Céčka sílila a Oskar byl stále doma,
tak Sylvi měla konečně rovnocenného partnera ke svým,
stále ještě štěněčím, hrám
. Stejně tak, jako Kenie
a Monty vytvořili nerozlučný "manželský" pár, tak Sylvi a
Oskar vytvořili zatím jen "milenecký" pár
.
Konečně přišlo jaro a ním i další možnosti
her a dovádění na zahradě
. K Sylvi se přidávala
naše babička Que nebo nová štěňátka "Déčka"
.
Díky naší poměrně velké a rozmanité smečce nemá Sylvi s ostatními psy problém. Dokáže se podřídit, k malým čivám je opatrná a velké holky neprovokuje.
A tak jsme se postupně prožili se Sylvi
krásných sedm měsíců a tehdy, v jejím věku 9ti měsíců,
nastal čas ukázat jí nejen Satu, ale i celému kernímu
světu
.