Evropská a speciální výstava v Budapešti
(03.-04.10.2008)
Tak znovu po pěti měsících nás
přivítala Budapešť. Tentokrát jsme se rozhodli jet a
zkusit štěstí na Evropské výstavě psů a na speciální
výstavě teriérů, která se konala druhý den. S Katkou
jsme se rozhodly nechat naše "dámy v nejlepších
letech" doma a tak jsme vzaly s sebou jen
Sparklingovská dvojčata Kamei a Krieka a jako dozor,
ostrahu a navigátora - Miloše
|
|
|
Vzhledem k našim neustálým útrapám, které při každé
návštěvě Budapešti prožíváme, trefně poznamenala "ta
větší" od Fency, že to vypadá, jako by si s námi
Budapešť hrála hru KDO Z KOHO Pokud tomu tak je, tak milé a krásné Budě a Pešti vzkazuji, že nepřátel se nelekáme a jen tak se nedáme, za dalšího půl roku NAZDAR |
Protože mi přijde, že všechny moje reportáže jsou
poslední dobou tak nějak stejné - hlavně v líčení
cesty, vynechám tedy zbytečnosti jako
- kudy jsme jeli - co jsme jedli - kde jsme stavěli na venčení - kolik stál benzín .....apod.
a zkusím ve zkratkách vylíčit útrapy, radosti a starosti našeho pobytu. |
|
|
Předem jen ještě poznamenám, že Evropská výstava psů byla pro kerny již v pátek a speciálka v sobotu. Měla jsem zajišťovat ubytování, ale nějak jsem to termínově spletla a zajistila apartmán až od pátku. Na poslední chvíli jsme sehnali ještě hotel na čtvrteční noc, aby byl příjezd a přípravy v klidu. |
Na první noc jsme měli pokojíček, ze kterého nás "přecházel" zrak. Ono už celé ubytování bylo zvláštní, na voucheru jsme měli poznámku, že psi jsou zdarma, nicméně, pan recepční byl jiného názoru a museli jsme za každého psa platit 5 EUR. Ještě že jsme tam spali jen jednu noc. | Pets
|
|
Pokojíček byl malinkatý, sotva se tam vešly tři
postele, dva noční pidistolečky, skříň a konferenční
pidistolík. Zato do zděné sprchy bychom se vešli
všichni tři najednou - což jsme samozřejmě
nezkoušeli, ale .... vešli bychom se
![]() Postele nejdříve
vyzkoušeli Kriek s Kamei, když na ně přišli touhy
Když jsme se ovšem na postele uložili my, zjistili jsme, že jejich stáří se rovná součtu věků nás tří dohromady. Na rozvrklanější posteli jsem ještě nespala No, musím na rovinu říct, že té noci jsme ve
svých postelích vrzli opravdu všichni
|
Spali jsme kousek od výstaviště HUNGAREXPO a tak
jsme si naivně mysleli, že výjezd v 7 hodin musí
stačit. Omyl byl pravdou. V koloně jsme strávili
neuvěřitelné 2 hodiny !!!
![]() ![]() Hodně nás "dostali"
maďarští strážci zákona
|
|
|
Halu a kruh jsme našli poměrně snadno, ještě že
existuje internet ![]() Usídlili jsme se u kerních kamarádů a tiše obdivovali zahraniční krasavce. Musím říct, že jsem čekala větší účast - na
světové ve Stockholmu bylo na 176 kernů !!!
|
Jako celek mě Evropská výstava hodně zklamala.
Nečekala jsem věrnou kopii Stockholmu, ale přece jen
.... výstava takového rozsahu by měla být podle mě
přeci jen ....no, stánků s potřebami pro psy moc
nebylo, občerstvení také ne. Co se mi líbilo byly
stánky jednotlivých zemí s propagačními materiály
svých národních a mezinárodních výstav.
Když už jsme u toho občerstvení, přinesla jsem
Andree kafíčko, které mě opravdu překvapilo.
Neochutnával jsem ho, ale Andrea si libovala, že to
je pravá maďarská káva a že je prý výborná ... nu,
nevím, ta velikost mě odradila, přece jen, mám
raději větší (ta káva na obrázku je prosím v původní velikosti, tedy ještě PŘED konzumací) |
|
|
Posuzování bylo velmi rychlé, pan rozhodčí se totiž
vůbec nezabýval nějakými posudky, prostě psy
prohlédl na stole, v postoji a pak je nechal chodit
kolem a kolem, až vybral jen čtyři, které rozmístil
k pořadovým číslům. Není to špatný způsob
posuzování, ale na druhou stranu člověk se vůbec
nedozvěděl proč a zač ... škoda, na "Evropě" by mě
to určitě zajímalo. Dopadli jsme celkem dobře, Kameika i Kriek dokázali že jsou sourozenci a oba si v poměrně kvalitní konkurenci dokázali "vybojovat" krásné třetí místo. |
Tuto noc jsme již měli objednaný jiný apartmán, od
kterého jsme si slibovali poměrně více než od
ubytování předešlé noci. Tak jsme se po nezbytném
přátelském rozhovoru s kerními kamaráda a rozloučení
vydali hledat své další útočiště.
To jsme ještě netušili, do čeho jsme to zase
strčili hlavu Pokojíky to byly krásné, jako malované, zbývá jen
dodat, že možná až moc malované
Zde by se dalo přímo říct, že čeho je moc, toho je příliš. |
|
|
Opět se na rovinu přiznám, že jsem obě noci, které
jsme tam byli ubytovaní přemýšlela, jestli má paní
domácí TAK ráda červenou a růžovou barvu a nebo k
čemu to tam vlastně slouží ....
![]() Červený závěs
přes celou stěnu přímo bil do očí, růžovoučké
lampičky a červená stínítka evokovala různé
představy ..... co jsem nepochopila bylo úzké
"kanape", v onom červeném pokoji bych si
představovala spíše letiště
|
Kromě skříně plné svíček jsme ovšem nenašli žádné
další indicie, k čemu tenhle apartmán vlastně ve
skutečnosti slouží. Spát se tam ale rozhodně
nedalo, tedy alespoň ne v místnosti, kde jsem spala
já. Chybějící závěsy na okně, světlo na pavlači
přímo před okem, moje bujná fantazie a obyvatelé
vracející se v noci domů udělali své a .... spát se
tam opravdu nedalo Miloš s Katkou na tom byli o poznání lépe,
zabrali si letiště s madracemi, které by se dali
srovnat s vodním lůžkem
|
|
|
Měli jsme s sebou i maminku obou sourozenů - Que.
Sladšího a pohodovějšího kerníka neznám. To je
mazlící polštářek na čtyřech nožkách, s
krásným bezelstným úsměvem a upřímnýma očkama. Je
skutečně úžasná. Já jsem v noci spala se svým
větroplachem Kameiku a Miloš s Katkou se hádali, kdo
si vezme pod peřinu Que
Vsadím se, že kdybychom tam byli 14 dní, tak jí
vydrbali díru do bříška
|
Večer jsme se ještě šli projít a pokochat se krásami Budapešti. Při té příležitosti jsme se stavili v restauraci a ... to vám prostě říct musím - prvně v životě jsem zažila pocit OUTSIDERa : Sedli jsme si na zahrádku jedné nejmenované restaurace, jejíž jídelníček a prostředí se nám zamlouvalo. Obsluha byla poměrně rychlá, brzy jsme měli před sebou jídelní lísek a číšník nás informoval o místních specialitách a zajímavém denním menu. Pak se ze slušnosti zeptal odkud jsme (mluvili jsme s ním anglicky) a poté co jsme odpověděli že z Čech, tak jeho zájem o nás viditelně i citelně ochladl a dál si nás již nikdo nevšímal. Abych jim nekřivdila, tak polévku jsme dostali celkem brzy, a musím uznat, že byla skutečně výborná, ale na jídlo (viz foto) jsme čekali 3/4 hodiny a s doobjednávkou pití si číšník vůbec hlavu nezatěžoval... Nevím jestli mají špatné zkušenosti s Čechy a nebo zda jsme nebyli "movití zápaďáci", ale jednání obsluhy v této restauraci nás opravdu velmi rozladilo. Poslední pověstnou kapkou bylo placení, kdy se nám číšník snažil vysvětlit, že "servis is not included" (couvert se platí zvlášt - 10% z ceny jídla). Jeho větu jsme nepochopili a žádali jsme o vysvětlení. Opět se nás zeptal odkud jsme přijeli a po naší odpovědi jen mávnul rukou a znechuceně odešel ...... Asi tam jako Češi nejsme moc vítaní
|
|
|
Ač se to zdá nemožné, tak cestou z restaurace domů Katka poměrně pohubla a s Milošem si odnesli z kasína hezkou sumu bankovek
( No, tak úplně pravda to není, ale
bylo by to příjemné |
Druhý den jsme si mysleli, že na dopravní špičku vyzrajeme a vyjeli jsme již v 6 hodin (vzdálenost na výstaviště 5 km a posuzování od 8,30). Bohužel, naše očekávání pohodové a bezstarostné jízdy a klidného zaparkování se nenaplnilo a když se ručička na hodinkách přiblížila k času 7,45 a stále jsme stáli 3 km od výstaviště v naprosto nepohyblivé koloně aut, tak jsem požádala Katku, aby psům nagelovala hlavy, čímž jsme se okamžitě stali atrakcí pro všechny kolem stojící auta. V 8,15 jsem to psychicky nevydržela, "odhodila" jsem auto na první volné místo podél vozovky, cedule necedule. Vyložili jsme za silného deště klec, naložili psíky a všechny nutnosti a téměř tryskem jsme uháněli cca 1 km k výstavišti. |
|
|
Hmmm, výstavy v Srbsku byly organizované lépe
Nikdo nic nevěděl, v hale kam jsme se měli
dostavit nikdo z fundovaných nebyl. Miloš s Katkou
se rozběhli každý na jinou stranu hledat nějakého
kerna ... oběhli celou halu a všechny kruhy, ale po
kernech jako by se země slehla
Pro změnu jsem tedy vyběhla do provazů deště já a jala se hledat NĚKOHO kdo by NĚCO věděl.... Posílali mě od čerta k ďáblu přes celé výstaviště sem a tam, ale jediný výsledek kterého jsem se dobrala bylo, že jsme ve správné hale a tam musíme NĚKOHO najít ..... Naštěstí musím poděkovat paní Monice Knöpfli, která se nás ujala a společnými silami jsme kruh "výrazně označený" našli. |
I dnes všechno dobře dopadlo ... kromě toho, že jsem
nepochopila nač byly koberce na zemi, když nás paní
rozhodčí nutila chodit mimo ně... No, možná mají
vydržet i na jiné výstavy, tak aby se třeba
neošlapaly ....... Kriekovi se na speciálce dařilo o fous lépe než Kamei, získal krásné druhé místo s resCAC, Kamei se opět umístila jako třetí. Ale měli jsme pořadí a i to považuji, v konkurenci kvalitních psů, za velký úspěch. |
|
|
Po přestálých nervových vypětích jsme se po výstavě
rozhodli na nic nečekat a jet si odpočinout.
Chtěli jsme se ještě projít po městě, nakoupit kila klobás a nějaké to vínko pro "tu větší" . Obojí se nám podařilo, byť jsme paní prodavačku
velmi, ale VELMI rozčílili tím, že jsme jí platili
mincemi .... kdo se s tím má počítat, že ??
Proč mají v Maďarsku 1 HUF, když se tam platí všechno tisícema, to je mi taky záhadou... |
Ale večer dobrý, všechno
dobré.
Výstavy jsme měli za sebou, poslední noc a dlouhou cestu domů před sebou a tak jsme si otevřeli vínko, kolu (ano, jsme barbaři, kteří si míchají červené s kolou), pustili si na notebooku fotky a klipy a udělali jsme si krásný pohodový večer. Jak málo stačí člověku ke štěstí
Noc proběhla víceméně stejně jako ta předešlá,
světlo na chodbě stále svítilo, Miloš s Katkou opět
zhluboka pochrupovali a Kamei mě střídavě olizovala
a střídavě vyhazovala z postele .... takže jsem se
cítila téměř jako doma
|
|
|
Ráno jsem se bála,
jestli naše autíčko má ještě všechna okna, když
předchozího večera jiný vůz o své okno přišel a tak
jsem vzala všechny psíky na ranní venčení už v 6
hodin. Nedočkavě jsem vyběhla ven a z hluboka jsem si oddychla ... naivně jsem si myslela, že nástahy Budapešti už skončily. Proč naivně ? Protože když jsem se vracela z procházky domů,
tak si Que zapíchla do polštářku na přední tlapce
střep a polštářek si rozřízla
Naštěstí to byla malá ranka, ošetřili jsme jí
betadinem a za odměnu byla něžně odložena ke Katce
do vyhřáté postýlky na laskání a drbání
|
Dál už jsme radši na nic nečekali, sbalili věci a
odjeli ... Adié Budapešti .. jsi krásná, ale tvé nástrahy jsou psychicky příliš náročné takže : sbohem a nashledanou nejdřív v květnu na
Duodanube Budapešť |
|
|
Domů jsme dojeli v pohodě, až nás to velmi mile
překvapilo, za 5 hodin jsme i tankováním a venčením
byli v Čechách... Jsme nepoučitelní a tak jsme se skoro jako malé děti radovali, že už brzy budeme doma. Já jsem se těšila na shledání se svojí těhulkou Kenie a Katka na svojí čertici Abygail. Z nadšení nás vyvedla, jak jinak, D1. Za sjezdem
na Průhonice, cca 2 km od místa, kde jsme chtěli jet
byla bouračka a tak jsme se v koloně zdrželi další
1,5 hodiny.... |
Protože jsme opět stáli v koloně, byli jsme unavení
po cestě a neměli jsme co dělat .... míč jsme
zapomněli doma a tak se mezi nás začala vkrádat
trudomyslnost .... tak jsme se dívali a bavili tím,
co se dělo venku .... Jeden majitel terénního vozu si cestu zkrátil přes podle, druhý majitel se pokoušel o totéž, ale zapoměl že nemá náhod "na všechny čtyři" a málem uvízl v příkopě... Přes pole si zkracovalo cestu i fotbalové mužstvo s trenérem, které pospíchalo na zápas na Jižním městě. |
|
|
A jako by toho nebylo málo, tak za místem nehody
nedobrovolně "parkovali" moji rodiče, protože se jim
přetrhl řemen a tak čekali na odtah. Díky nehodě
čekali 3 hodiny !!! Zastavili jsme u nich, přeložili jsme si do auta jejich psy a vyrazili vyměnit Krieka za Kenie. Výměna se zdařila, Jitka měla radost z dosažených výsledků a Kenie s Kriekem měli radost ze shledání. Inu, láska je láska .... |
Naložili jsme Kenie a jeli dál ....
Cestovali jsme : Miloš měl vepředu dvě pudlice, Katka zahřívala pod svetrem promrzlé pudlí štěňátko (psíky mojí maminky), dál byla vedle Katky položená Que a Kenie a v přepravce za mnou Kamei ..... Nu, zastavit nás nějaký příslušník, tak nevím nevím co by říkal na bezpečné převážení psů .... |
|
|
Když jsme dojeli k "té větší - Jarce", které zrovna
venčila Fency a Abygail (za hojné účasti všech
sousedek z okolí), tak jsme si z ní trošku
vystřelili a namluvili jsme jí, že pudlíci zůstali v
Budapešti opuštění a tak že si holt musí vzít
alespoň jednoho domů.
Původní úsměv na tváři Jarky tuhnul a tuhnul, až ztuhnul docela, pak zbledla a .... čekala jsem lamentování ..... ale ona se zachovala velmi hrdinně. Šla domů s tím, že jim jde připravit pelech a žrádlo, když jsou to "chudinky opuštěný"... Jarko, máš za to můj obdiv
|
Pudlíky jsme tam samozřejmě nenechali, odvezla jsem
je mamince domů. Jen jsme se museli ještě povinně
vyfotit a pak už konečně po 10ti hodinách jízdy
hurááááá domů Už se těším na další výlety a nezapomenutelné
zážitky |
|
další fotky :
|
|
na pejsky bylo v halách pamatováno |
Poháry byly opravdu nádherné ... ty největší byly za celkového vítěze Evropské výstavy, ty stříbrné vlevo za mladé psy a ty zlaté za veterány. |
závěrečný kruh s židličkami všude kolem |
Ochutnali jsme i místní speciality a byly dobré, sladké tak akorát. mňam mňam |
Evita čekající na posouzení
|
Monty nám závidí svačinu
|
|
Tak touhle fotkou jsme myslím dostali naprosto celou
"Evropu"![]() U závěrečného kruhu byly volně přístupné stupně vítězů, kde bylo možno fotit svého psa na stupínku s pohárem a pořadím. S Katkou jsme nelenily a ..... KDYŽ UŽ TAM JEDNOU JSME, TAK SE PŘECE VYFOTÍME ..... a stavěli jsme tam Krieka i Kamei, aby měli památku. Protože jsme s sebou měly i Que, napadlo nás
udělat společné foto. Když jsem je tam po velkém
úsilí všechny upravila, tak se všichni přítomní
fotografové otočili a místo vlastních psů si fotili
naší povedenou trojku
Nooo , nejsou sladcí ? víte kdo je kdo ??
|
Kriek Sparkling Heart´s |
Kamei Sparkling Heart´s |
|
Při večerní procházce jsme našli
obchod s krásnými kabelkami, polštáři a doplňky s
motivy psů a koček, bohužel nic s kerníkem neměli
|
Maminka se svými dětmi
na obrázku je Que, Kamei a Kriek, ale nebudu psát v jakém pořadí, poznáte je ??? |
miláček Que |
Krásy Budapešti
|
|
|
|
|
|
parlament |
|
nádherně zdobený poklop na ulici |
vykládaný ornament na chodbě |
|
|
|
|