Veni, Vidi, Vici
aneb když se sci-fi stane skutečností
(30.11.-01.12.13)
Naší poslední letošní výstavou byla dvoudenní Nitra. Slovensko jsme měly rozběhané s více psy, tak jsme se s Alenou dohodly, že to bude hop nebo trop a prostě to zkusíme. Přemluvily jsme i Jirku s Beátou a tak naše výprava čítala Toma, Archieho, Týnu, Čerta a Dana.
Cíl byl jasný, Tomovi a Archiemu chyběl poslední potřebný CAJC na Junior šampiona SK. Kluci jsou ovšem dva, a ani jeden z nich nemohl ještě do mezitřídy, tudíž jsme se s Alenou domluvily, že to prostě riskneme a nahlásíme na jeden den jednoho a na druhý den druhého. Hodily jsme si korunou a tak v sobotu šel do kruhu Tom, v neděli pak Archie.
Týna potřebovala poslední CAC na Šampiona SK a
kdyby mé myšlenky mířily neskromně ještě
výš, tak by se jí hodil i CACIB na dokončení
titulu Interšampion. Jenže čtyři měsíce po
porodu a necelé dva měsíce po odstavu štěňat
jsem tak ctižádostivě ani nedoufala, jen jsem si
přála dokončit Šampiona
.
Čertík tajně doufal alespoň v jeden CACIB, kterým by pokračoval v pouti za titulem Interšampion a Dan jel jako Čertovo garde s tím, že zkusí štěstí na Slovenského Granda.
Po zveřejnění statistik jsme zjistili, že
konkurenci má vlastně jen Tom a Archie, nicméně,
jak je u mě zvykem, tak jsem stejně byla
nervózní a plna očekávání. V sobotu nás měl
posuzovat slovenský pan rozhodčí Stanislav Bučko,
který je známý velmi precizním a přísným
posuzováním a v neděli zase teriérský rozhodčí
pan Walter Jungblut z Německa. Šance tedy byly,
ale rozhodně ne závratné. Alespoň dle mého
mínění
.
My s Alenou vyrazily jako předvoj již v pátek,
Jirka s Beátou a klukama, především z pracovních
důvodů, vyráželi až v sobotu nad ránem. Obávaná
D1 k nám byla milostivá, žádné kolony, zácpy ani
bouračky, i počasí nám přálo a my celkem v
pohodě dorazily do Nitry již kolem 17té hodiny.
Díky navigaci jsme v pohodě našly ulici, kde se
měl nacházet náš hotel, ale .... kde nic, tu nic
....jen průmyslově-nákupní zóna, domy a hotely
žádné. Naštěstí, jak jsme si myslely, jsme holky
šikovné a měly jsme napsaný i telefon na recepci
a tak jsme po chvíli marného pátrání volaly
hotelové SOS. Příjemný hlas v telefonu nás
donavigoval směr hotel, který byl nedaleko přes
pole
. Když jsme dorazily na
místo, byly jsme nadšené z rozsvíceného a
vánočně ozdobeného penziónku, který nás přímo
vyzýval k odpočinku. Šla jsem ověřit rezervaci,
a jaké bylo mé překvapení, když mi milá slečna
recepční sdělila, že jsem sice ve správném
hotelu, ale na jiné adrese.
Jak je to možné? Jednoduše, ubytování tentokrát
hledal pro celou naší bandu Jirka. To by ani tak
nevadilo (Jirka promine
), ale místo potvrzení
rezervace - voucheru, přišlo potvrzení jen
emailem, bez uvedení adresy. Když jsem tedy na
stránkách hotelu hledala kam vlastně jet, nebyla
zde jiná adresa než ta, na kterou jsme dojely.
Nemohla jsem ovšem tušit, že stránky nejsou
aktualizované a že má hotel různé pobočky
rozmístěné po celé Nitře.
Slečna byla opravdu velmi milá, dala mi další
adresu a odkázala nás směr Zobor
. Nejdřív jsme s Alenou
byly zklamané, že se musíme vydat na další cestu
a nemůžeme zůstat v tom krásném hotelu, ale
nakonec jsme byly rády, protože náš hotel byl
jen 2,5 km od výstaviště, byl stejně krásný jako
centrála, ale menší a rodinnější. Byly jsme
maximálně spokojené a Jirkovi patří náš velký
dík !!!
V klidu jsme se tedy ubytovaly, odvenčily naše
čtvernožce a šly na večeři
. V úžasném prostředí
plném rytířů, obrazů, zbroje, dřeva a stolů
prostřených jak pro honoraci jsme se cítily
velice příjemně a byl to úžasný relax po dlouhé
cestě. Ráda bych vám ukázala, jak lahodnou kávu
jsme měly, osvěžují hroznovou šťávu, křehký
salátek a nadýchanou pizzu. Ale to všechno bylo
skutečně tak výborné, že jsme to snědly dřív,
než jsem stačila zapnout foťák
. Takže o našich
lukulských hodech vám můžeme jen dlouhosáhle
vyprávět, ale fotky neuvidíte
.
Druhý den jsme, samozřejmě po příjemné snídani,
vyrazily na nedaleké výstaviště. U kruhu jsme
byly tak akorát, abychom držely místa přímo na
místě dění. Dle rozpisu měli kerni nastupovat až
ve 12 hodin, takže jsme měly dost času na
přátelské rozhovory nejen s kerními přáteli a
kamarády. S postupujícím časem dorazil i Jirka s
Beátou, Čertem a Danem a Eva s norvičím
štěňátkem Agentem a tak naše česká teriérská
výprava byla kompletní
.
Při přípravách našich svěřenců na výstavní klání
jsme pozorovali výsledky plemen posuzovaných
před námi a úsměvy nám pomalu mrzly na rtech. Na
tabuli se objevovaly nejen známky "VD", ale i
"D", takže se ke slovu hlásila nejen moje
nervozita, ale i žaludeční vředy
. Jenže... dali jsme se
na boj a z výstavního klání se neutíká
.
Směle jsem tedy nastoupila jako první z kernů s
Tomem. Za konkurenta měl Lennoxe Solipse, se
kterým se setkal již v Bratislavě a stejně jako
v Blavě, i v Nitře si Tom odnesl známku Výborná 1
a CAJC
. Mám z Toma radost,
protože i když je stále ještě teenager a po
kruhu se občas pohybuje stylem štěněte, tak jej
výstavy baví, rád se předvádí a jen otázka času
a trochu cviku, kdy se bude předvádět jako
ostřílený profík
. Tom tímto titulem
splnil Junior šampiona Slovenska a ve svých 13ti
měsících a prvním výstavním roku v Čechách má na
svém kontě tři dokončené junior šampionáty
.
Po Tomášovi nastoupil Čert, kterému dnes výstava
opravdu sedla, předváděl se skutečně jako
panenka a já na něj a na Jirku byla moc pyšná.
Oba dva se výstavu od výstavy lepší a lepší a je
radost se na ně dívat
. I Čertík se panu
rozhodčímu líbil a zaslouženě si odnesl CAC,
stejně jako Dan v šampionech. O titul CACIB jsem
pomáhala se předvedením Čerta, který si ovšem
myslel, že jsem za ním přišla kvůli hře a
dovádění a tak předvedení nebylo takové, jaké
bych si představovala. Takže CACIB získal
výstavní matador Dan a resCACIB zbyl na nás. V
podstatě je to jedno, protože Dan už
Interšampion je, takže CACIB stejně přechází na
Čerta
.
Ve fenách nastupovala jako první Energy Power
For Slovak Diamont v mezitřídě. Její vystoupení
zhodnotil pan rozhodčí známkou výborná, ale bez
titulu. V otevřené třídě se předvedla Extra
Collection For Solipse a získala CAC. V
šampionech byla naše Týna = Fortuna.
Snažily jsme se, Týna natáhla krok a CAC a tím
pádem i splněný Šampion Slovenska byl doma
. Byla jsem šťastná jako
blecha a s ničím dalším jsem nepočítala. Přece
jen ... pět mimin je pět mimin a Týna není v
nejlepší kondici, jakou bych si pro výstavu
představovala. Ale nastoupily jsme dál do klání
o titul CACIB a nejdivočejší představy se staly
skutečností, Týna okouzlila svým dlouhým a
prostorným pohybem a splněný Interšampion byl
náš !!!!!
Takže do závěrečného kruhu o titul BOB = vítěz
plemene nastoupil TDT = Tom, Dan a Týna
. Všichni se snažili jak
mohli, ale ... asi jsem se dnes ocitla v jiné dimenzi
... protože tentokrát pan rozhodčí podal ruku mě
s Týnou a sci-fi se stalo realitou
. Naše Tynuška, mnohými
pomlouvaná a opovrhovaná, necelé dva měsíce po
odstavu pěti štěňat, získala svůj historicky
první BOB a to rovnou na mezinárodní výstavě
. Byla jsem skutečně
neskutečně šťastná a na svojí holčičku velice
hrdá !!!
Tímto tedy Týna "vyrovnala" úspěch otce svých
dětí - Ryana, který minulý týden získal Šampiona
Chorvatska a také dokončil Interšampiona
.
Hm, možná vysvětlím, proč jsem najednou tak nadšená a hrdá na další "diplom" na zdi. Ocenění Týny totiž není jen další "kus papíru" a záznam do PP budoucích štěňat. Pro mě osobně jakožto jejího majitele a chovatele to znamená mnohem víc. Týna je mnou odchovaná a vychovaná fena a titul získala nedlouho po odchovu pěti štěňat !!! Kdo někdy choval tak ví, jak dokážou mimina zamávat s kondicí matky. A kdo neodchoval, nechť si vzpomeňte na to, jak vypadala fenka, když si jel pro své dvouměsíční štěňátko. Cecíky vytahané až na zem, srst nevalné kvality, jediná touha v očích - spát, spát, spát ....
Pro mě tedy to, že Týna dokončila dva šampionáty
včetně toho nejvyššího a to v konkurenci dalších
fen a získala svůj první BOB právě teď, znamená
ocenění mé práce, starostlivosti a pečlivosti,
jakožto chovatele nejen Týny, ale především
jejích štěňat a péče o ní jakožto o rodící a
kojící matku. A těší mě to tím víc, že jsou
takhle oceňovány všechny mé feny, Kenie, Kamei,
Sylvi, Euridika teď i Týna, dostaly titul BOB i
po odchovu štěňátek. Opravdu ... jsem šťastná a
hrdá
.
Ale abych spadla z výšin a vrátila se k výstavě
. Protože jsme do
závěrečných soutěží mohly s Tomem i s Týnou a
zároveň svou vstupenku na odpoledne dostala i
Eva s Agentíkem, kdy Agent na své první výstavě
dostal ve třídě štěňat Velmi nadějnou 1,
rozhodly jsme se zůstat a čas využít k holčičímu
tlachání
. Jirka s Beátou jeli na
hotel, protože přece jen vstávali o dost dřív
než my
a já s Alenou a Evou
jsme se přesunuly k závěrečnému kruhu do
vedlejší haly
. Přidali se k nám ještě
další známí a potkali jsme tam ještě další
kamarády, takže čekání na odpolední posouzení
nám pěkně uteklo v družném hovoru
.
V závěrečných soutěžích už jsme štěstí neměly,
ale jak Agent, tak Tom i Týna šlapali jak měli,
na Týnu se pan rozhodčí dokonce přišel osobně
podívat, ale do pořadí už nezasáhla. Dostala
krásnou BOB plaketku, takže spokojenost
.
Když jsme se vrátili na hotel, odvenčili a
obstarali psy, sešli jsme se Jirkou a Beátou v
rytířském sále na slavnostní večeři
. Když si tak vzpomínám,
tak si právě nevzpomínám, že bych kdy s Jirkou a
Beátou na večeři byla... takže to vlastně byl
takový den plný premiér
.
Přesto, že jsme byli hladoví jak psi (ha ha ha
ti už dávno hladoví nebyli, odpočívali s plnými
břichy na pokojích), tak jsem všem zakázala jíst
a stihla ty dobroty vyfotit
. Pokochejte se tedy a
můžete nad fotkami slintat s námi
.
S plnými břichy a vypovídanými pusami (pořád je
o čem mluvit) jsme se odfuněly do pokojů a
protože jsme si nestihli všechno říct, sešli
jsme se na pokoji u Jirky a Bei a kdybychom
nebyli unavení, tak tam povídáme snad ještě do
dnes
.
V neděli jsme sbalili, naložili pejsky, po
snídani jsme se rozloučili s hotelem a jeli
znovu na nitranské výstaviště Agrokomplex. V
neděli už Eva s Agentem nebyla, tak jsme nemohli
ňuchňat štěňátko. Já jsem ale pro změnu musela
připravit Archieho, takže jsme se stejně
nenudili a čas čekání nám utekl stejně rychle a
příjemně jako den předtím. U kerníků v neděli
nastoupil místo Toma Archie, jehož soupeř to
kontumačně vzdal, takže Archie si s přehledem
odnesl CAJC a stejně jako Tom dokončil Junior
šampiona Slovenska
. Čert s Danem si dnes
pořadí vyměnili, Čert získal "čistý" CACIB a Dan
resCACIB. Zato ve fenách se situace naprosto
otočila. Energy Power si odnesla nejen CAC, ale
i CACIB, Extra Collection resCACIB a Týna další
CAC. Je pravda, že pan rozhodčí se mě hned na
stole zeptal, jak dlouho je Týna po štěňatech a
když slyšel že jen čtyři měsíce, tak uznale
pokýval hlavou, pochválil jí za dobrou kondici
tak krátko po porodu, ale řekl nám, že přece jen
ještě není ve zcela TOP srsti, proti čemž se
nedalo protestovat. Názoru teriérského pana rozhodčího si vážím, Týna CAC
dostala a uznání její kondice v závislosti na
době od porodu mě potěšilo.
Takže, abych to shrnula, o titul BOB dnes
nastoupil Archie, Čert a Energy Power.
Pokračování mého sci-fi se stalo skutečností a
titul BOB si dnes naprosto nečekaně odnesl
Archie s výslovnou pochvalou za typ a pohyb.
Radost moje i Aleny byla obrovská
.
Náš víkend v Nitře by se tedy opravdu mohl nazvat veni, vidi, vici, neboť v neděli večer jsme si odváželi :
Tom - CAJC + dokončen Junior šampion SK
Archie - CAJC, BOB + dokončen Junior šampion SK
Čert - 2x použitelný CACIB, splněna druhá země na Interšampiona a 2x CAC na Šampiona SK
Dan - resCACIB, CACIB a BOS a 2x CAC na Grand šampiona SK
Týna - 2xCAC, CACIB, BOB + dokončen Šampion SK a C.I.B.
Lepší zakončení výstavní
sezony 2013 jsem si skutečně nemohla přát