Rakousko zdoláno
aneb nic není nemožné
(16.05.09)
Náhody a omyly hrají v životě člověka a potažmo i psů neuvěřitelnou úlohu.
Když se Kameice vloni ve Welsu podařilo být dvakrát druhá za šampionkou Rakouska, měla na svém kontě celkem tři rakouské CACA. Do splnění podmínek pro přiznání šampiona jí tedy chyběl již jeden poslední CACA a do kdykoliv od 13.4.2009.
Při
studování rozpisů rakouských výstav, sledování
statistiky a rozhodčích jsem si všimla, že v
Salzburgu je přihlášeno málo kernů, resp. ve třídě
šampionek žádný
. A protože jsem se
přehlídla, spletla si rozhodčí, tak jsem ihned v
návalu radosti nahlásila Kamei i Montyho s tím, že
pana rozhodčího už jsme měli a že se mu Kamei líbila
.
Svůj
omyl jsem zjistila až po druhé uzávěrce a tak na
odhlášení bylo již pozdě
. Nezbylo tedy než
doufat, že nedorazí žádná přihláška poštou a že v
šampionech zůstanou i Monty i Kamei sami.
Termín
výstavy se blížil, žádní kerni se na netu jako
dohlášení neobjevili a tak jiskřička naděje stále
doutnala
.
Tentokrát jsem ale nejela s Katkou, protože ta se
vydala s Fency a Bíbou, Petrou a Samem na dalekou
cestu do Budapešti. K cestě jsem jim přidala i
Kenie, aby se pokusili získat co se dá
.
Na výstavách jsem se dozvěděla, že do Salzburgu se chystá i Petra s Morisem, domluvily jsme se a cestovaly společně. Bylo to úžasné, protože Petra je výborná řidička, má krásné veliké a rychlé autíčko, takže jsem se celou dobu vezla a nemusela jsem řídit.
Vyrazily jsme jako vždy brzo, ve
3 ráno. Cesta byla volná, ale pršelo nám. Při
dojezdu do Salzburgu už jen krápalo a bylo velmi
ošklivě zataženo
.
Na výstaviště jsme celkem v pohodě dorazily v 7,45.
Vzhledem k dešti pouštěli do haly rovnou, nečekalo
se na avizovanou otvírací dobu do 8,00 hodin.
Rakouské výstavy jsou úžasně značené, takže jsme bez
problémů našly svou halu i kruh. S čím jsme
nepočítaly, bylo pořadí plemen .... kerni šly jako
poslední
. Protože jsme si
nevzaly s sebou židličky, prostály jsme se od rána
do 13 hodin. Čekání ale nebylo tak dlouhé, protože
za chvíli po nás dorazila i paní Catherine Zehnder -
chovatelka Morise a paní Marta Pfeiferová -
majitelka otce mojí Kenie.
V příjemném rozhovoru s oběma dámami nám dopoledne rychle uteklo a nastal čas chystání kerníků do kruhu. Přiznám se, že jsem byla hodně nervózní, protože pan rozhodčí byl velice přísný a od rána hodnotil zvířata vesměs jako "velmi dobrá", což občas prokládal i známkou "dobrá". Při pohledu na tabuli zápisů jsem se jen modlila, abychom nedostali také DOBROU, kterou zadával i ve třídách šampionů.
Jako
první z našich českých kernů nastupoval Moris od
Petry. Paní Zehnder, jako chovatelka, chtěla Morise
předvést sama. Povedlo se jim to a Moris si odnesl
krásnou známku V1, Jugendbest - což přeloženo do
češtiny znamená rakouský CAJC
.
Další
nastoupil do otevřené třídy Birkie s paní
Pfeiferovou a Okidoki paní Zehnder. Dnes titul CACA
získal Okidoki, ale Birkie byl také úspěšný, protože
si odnesl krásné V2, res.CACA - gratuluji
.
Ve třídě
šampionů byl Monty sám, doufala jsem tajně v úspěch.
Monty krásně chodil, úžasně stál. Měla jsem z něj
opravdu velkou radost. O to větší bylo zklamání,
když nám vedoucí kruhu místo poháru a modré stužky
podal stužku červenou, která znamenala známku VELMI
DOBRÝ. Protože zdůvodnění není ani v posudku a pan
rozhodčí mi nic neřekl, tak vůbec netuším, co se mu
na Montym nelíbilo
. Pro Montyho je to
jeho první VD
- omlouvám se, Jitko,
snažili jsme se.
Rozdělení CACIBa bylo jednoduché, získala ho paní Zehnder s Okidoki a resCACIB získal Birkie.
Dál nastupovaly feny, které byly hodnoceny střídavě jako "výborné" a "velmi dobré". Celé kerny a vůbec dnešní posuzování uzavírala v šampionkách Kameika. Po neúspěchu Montyho jsem ani moc nedoufala a šla to prostě jen zkusit. Kamei, ač je téměř na chlup stejná jako Monty pana rozhodčího okouzlila a k mému velkému údivu získala svůj poslední potřebný CACA a tím splnila podmínky, pro přiznání titulu Rakouský šampion.
A aby toho nebylo málo, tak šla ještě do "boje" o CACIB s Rocco´s Collar paní Zehnder. A světe div se, nemožné se stalo skutečností a Kamei se podařilo porazit paní Catherine Zehnder a odnesla si svůj druhý rakouský CACIB, čímž splnila podmínky i pro přiznání titulu Interšampion.
A
protože svůj první CACIB získala v rakouském
Wieselburgu také od německého rozhodčího, tak
uzavřela kruh a dokončila tituly tam, kde je začala
.
Jsem na ní velmi hrdá, protože v celé historii českých kernů je první, kterému se podařilo získat prestižní titul Rakouského dospělého šampiona (zatím jen splnit podmínky, o přiznání hned zažádáme) a zároveň s jednou výstavou se stala i Interšampionkou a to ve věku "pouhých" 2,5 let !!! a více méně téměř na den přesně měsíc po termínu, kdy jej mohla splnit.
Děkuji za Kamei chovatelce Andree Chlan, děkuji paní
Martě Pfeiferové za báječnou atmosféru a dnešní
morální podporu a děkuji Petře za příjemnou cestu
.
Cestou
zpět se počasí již trošku umoudřilo a tak jsem mohla
i něco vyfotit
:
okolí rakouského Mondsee
příhraničí z rakouské a české strany
Pak jsem ještě vezla předat Jitce Montyho a při vyprávění jsme naše Sparklingovská dvojčata pustily vyřádit :
vypuštěni z přepravek
až tě chytím, tak tě sním ...... (Monty chytá Kameiku)
tak
jo, jedem domů ..... Kamei